- Det føles pludselig så virkeligt. - Han gør det i timevis.
Og nu du tager af sted som sygeplejerske.
- Jeg beundrer dig virkelig. - Man skal jo hjælpe.
- Jeg troede, du var imod krigen. - Ja, men hvis man kan redde liv...
- Kurset er frygtelig kedeligt. - Det er dejligt at være hjemme igen.
- Var der varmt i Paris? - Nej.
Hvordan havde Irene det?
Fint.
- Så du hende meget? - De fleste dage.
- Hvad laver hun? - Situationen er akavet...
Det er den ikke for mig. Hun kan blive en fin ven, og du har brug for en.
Se, hvor dygtig Jolly er.
- Irene er meget selvstændig. - Og hun har også brug for en ven.
- Det bliver anderledes med boerne. - Det må man da håbe.
Men vi betragter dem sikkert som måltavler, når vi når frem.
- Jeg vil slet ikke af sted. - Jeg beundrer dig.
Jeg havde ikke ladet mig hverve i din alder. Jeg er for meget en Forsyte.
- Der er forskellige grunde til det. - Men de bunder vel alle i altruisme.
Skal jeg fortælle dig min grund? Jeg udfordrede Val Dartie.
- Hvorfor det? - Jeg kan ikke udstå svinet.
Så det er skam ikke altruisme. Ej heller heltemod.
Hvorfor kom han tilbage?
Min stakkels, lille skat.
- Nu går Monty virkelig over stregen. - Blæs det ikke op til noget, mor.
Hvorfor hævdede vi ikke vold?
Kan Winifred ikke tiltale ham, hvis han ikke holder sig væk?
Han tog jo hendes perler.
Har du lyst til lidt sild? Tænk ikke på far. Jeg siger det.
Her er I jo! Jeg får heller aldrig noget at vide.
- James... - Jeg siger det.
Det er din mand, ikke sandt? Han er ruineret. Jeg vidste det.
Ikke ruineret, far. Bare tilbage.
Tilbage?
Vi gør vi op med ham. Vi betaler ham for at holde sig væk.
Nej...
- Jeg har tænkt mig at beholde ham. - Hvad?
Ægteskabet er jo et spil i lotteriet, ikke sandt?
Jeg valgte trods alt Monty. På den måde ligger jeg, som jeg har redt.
Jeg magter bare ikke...
Jeg magter ikke at gå igennem det hele igen.
- Jeg vil hellere finde mig i ham. - Han er jo en døgenigt.
Ja.
Du skal have tak, far. Men jeg tror, jeg beholder ham.
Synes du, at jeg skal...?
Hun må elske ham, formoder jeg.
Tror du, at hun gør det, Soames?
I vores generation giftede folk sig, og så levede de bare med det.
Er det ikke lige netop det, Winifred vil gøre?
Jo, det er det vel.
Men jeg tænkte nu ikke kun på Winifred.
- Irene er væk, ikke? Helt væk? - Jo, naturligvis.
Jeg mener følelsesmæssigt væk. Det er det, jeg mener. Fra dig.
Men der er eller har været en anden ung dame, som har interesseret dig.
- Har Winifred fortalt dig det? - Af omtanke.
Det angår ikke hende.
Sådan er kvinder. Hvor vover hun?
- Jeg kommer til at savne det her. - Kan man se os her?
Jeg er ligeglad. Far skal have besked før eller siden. Det skal din også.
- Du tror vel ikke, at Jolly siger det? - Han ville synes, det var at sladre.
Kom.
- Kun tre dages orlov til. - Jeg kan ikke holde det ud.
- Har du hørt mere om turen? - Vi er ikke klar.
Bare der ville ske noget. Hvis bare krigen ville slutte.
Det er der ingen chance for.
Det var en kugle!
- Dumme fjols. - Det var langt væk herfra.
Det var tåbeligt gjort.
Hvad bestiller du?
Der er bare en mand nede på gaden.
- Hvordan har den gamle det? - Han er ikke død.
Jeg vil have et ærligt svar, Monty. Hvorfor er du kommet tilbage?
Jeg havde ingen steder at tage hen. Jeg var bange, Freddie.
De har en dans i Buenos Aires. Den er spændende, når man først ser den -
- men egentlig hæslig. Kvinder og mænd klynger sig til hinanden.
Det er, som om det man ikke bør se... kan ses. Midt på gaden.
- Det er syndigt. - Jeg havde troet, det var lige dig.
- Spark til mig, når jeg ligger ned. - Jeg vil ikke sparke til dig.
Jeg lader dig blive. Alle var imod det, men jeg kan ikke give slip.
Jeg har lidt for meget for din skyld.
- Det er venligt af dig. - Ja, det er det. Meget.
Kan du ikke sige andet?
- Du misforstår det her. - Formodentligt.
Der står en handelsrejsende på gaden. Han lånte mig penge til billetten og...
Han skal betales.
Ja. Monty er tilbage.
Undskyld, gamle jas. Der er ikke noget at være bange for.
- Jeg ville ikke skræmme dig. - Hvor pokker bestiller du her?
Jeg kom tilbage i aftes. Da var du også ude.
- Jamen hvad... Ved mor det? - Ja.
- Skål, gamle jas! Tag en reje. - Ellers tak.
- Er du i knibe? - Nej.
- Jeg hører, du har meldt dig. - Ja.
Bravo, gamle jas. For dronningen og fædrelandet og alt det der.
Hør her. Jeg er ked af alt...
Hvad?
At jeg rejste, du ved. Nogle ting er du for ung til at forstå.
- At du skred med en danserinde? - Ja, sådan kan det se ud.
- Du stjal hendes perler. - Stjal? Lånte.
Stjal!
Jeg var med mor i retten.
Det er noget af det mest modbydelige, man kan opleve.
Ens mand skrider med en danserinde, og det offentliggøres i aviserne.
Alle kan begå fejl, gamle jas.
Det er ikke, fordi det var ikke særligt sjovt.
Er du kommet tilbage nu?
Det sagde de, at du ville.
Val... min kæreste. Jeg nåede ikke at fortælle dig det.
- Betyder det så, I ikke skal skilles? - Ja, det gør det, Val.
Jeg ville ønske, at I skulle.
Det har været et stort chok for ham.
- Hvad er jeg for et forbillede? - Et meget dårligt et.
Stakkels Val, som drager i krig... Det er så foruroligende.
- Unge Jolly har vi jo aldrig mødt... - Det har ingen.
Men at kære Val skal af sted...
- June har jeg hørt er på boernes side. - Omsider lidt fornuft.
Her har vi Ladysmith... Under belejring.
- Og her er Mafeking. - Er det også under belejring?
Se her... Boerne er her, og briterne der.
Spion Kop.
Ved I, hvad vi har brug for? Napoleon.
Undskyld, general. Men Napoleon er død.
Vi har brug for en ny. Det sparer penge, mænd og kræfter -
- hvis man oplærer Napoleoner.
Jeg tror faktisk, du har ret.
Tåbelige Swithin. Napoleon var på den forkerte side.
- Deres papirer. - Val Dartie.
- Der er Jolyon Forsyte. Unge Jolyon. - "Unge"?
- Lad være med at glo, Imogen. - Det er længe siden.
June fik han med første hustru. Den anden må være med den næste.
Du milde! Men hvorfor taler vi ikke med dem?
Op med humøret, Freddie. Det er overstået... snart.
Det er bare sket så pludseligt.
- Dartie... - Forsyte...
- Kan du se, hvem der står derhenne? - Ja.
Han har truffet Irene.
Jeg går ud og leder efter Jolly.
- Hvad gør du, når vi alle er rejst? - Jeg bliver nok... meget ulykkelig.
Hvorfor tager du ikke tilbage til Paris? Hun bliver nok glad.
- Irene betragter mig bare som en ven. - Har jeg antydet andet?
Jeg misforstod dig nok bare. Hendes mand står derhenne.
Du tror vel ikke, hun er det mindste interesseret i ham?
Vi får vel orlov? Måske kan vi mødes.
- Og måske ikke. - Aldrig mere?
Der er nogle, der kan.
- Der er du! Din søster ser efter dig. - Jeg har lige set hende.
- Godt. Fandt hun dig? - Hun er meget ked af det.
- Det er vi alle sammen. - Så er tiden kommet, formoder jeg?
Jeg ved godt, du er imod krigen, men jeg er glad for at tage af sted.
- Vi er i god træning. - Du er en mesterskytte.
- Du har tilbragt mange timer i haven. - Farvel, June.
- Jeg håber, vi ses derude. - Forhåbentlig ikke som min plejer.
Nej.
- Kom tilbage. - Ja, naturligvis. Vi er gode soldater.
- Far... - Gør dit bedste, gamle jas.
- Held og lykke. - Tak, onkel.
- Hvor er Jolly? - Han sagde, I havde talt sammen.
Nej!
Jolly...! Jolly!
Undskyld.
Pas godt på dig selv.
- Jeg hører, du har været i Paris. - Ja.
- Du traf vel ikke Irene? - Jo, det gjorde jeg.
Du skal vide, at jeg vil bede hende komme tilbage til mig.
- Det har du allerede gjort. - Det kom som et chok for hende.
- Hun kommer nok på andre tanker. - Det var ikke mit indtryk.
Jeg er ligeglad med dit indtryk.
- Bare lov, at du ikke påvirker hende. - Hvorfor skulle jeg kunne det?
Men ellers ville jeg tænke på hendes lykke.
Og fravælge mig?
Hun skal ikke bo sammen med nogen, hun ikke kan lide.
"Ikke kan lide". Prakker du hende det på?
- Hun er min hustru. - Af navn.
Ifølge loven rent faktisk.
Bliv her, Emilie!
- Jeg har sagt det tusind gagen. - Jeg forstår Dem godt.
Jeg håber ikke, jeg gjorde dig forskrækket.
Venter du på nogen?
Ja... min skygge.
- Der er hun. - Du gav mig intet valg.
Tag med mig tilbage, og så ophører det.
- Du er umenneskelig. - Hvorfor vil du så have mig?
Fordi du er min! Det er min ret!
Tilgiv mig. Jeg vil tilbyde dig de vilkår, der passer dig.
- Eget hus med enkelte besøg? - Nej!
Nej. Ingenting.
Om du så jagter mig til min dødsdag, følger jeg aldrig med dig.
Jeg vil bare have et barn. En søn. Uanset vilkårene.
- Jeg beder dig, Irene. - Farvel!
Det kan ikke være "farvel". Vi er gift!
Vil du for en gangs skyld høre efter?
Ja, jeg giftede mig med dig. Men det var forkert.
Jeg brød mig ikke om dig fra første øjeblik, vi levede sammen.
Jeg afskyr dig nu. Fordi du jagter og generer mig, hader jeg dig mere til.
Du burde have holdt dit løfte og givet slip. I stedet har du kvalt mig.
Og børn... Du vil have en søn!
Det er fuldkommen fornedrende.
Jeg ved, hvad du går og laver! Du og Jolyon Forsyte!
"Jeg kan forstå, at du har været i tæt kontakt..."
"... med Jolyon Forsyte. "
"Hvis du udvikler kontakten med ham..."
"... kommer du til at lære... "
"... den sande betydning af ordet 'fornedrende'. "
- Vil De give det til mrs. Heron? - Madame Heron rejste i dag.
- Kender De adressen? - Nej, monsieur. England.
Hvor meget har Jolly fortalt dig?
- Om hvorfor han meldte sig? - Det var noget med Val Dartie.
En eller anden udfordring. Tåbelige drenge.
Det var mere end som så.
Grunden til udfordringen var, at han prøvede at stoppe vores forlovelse.
Val og jeg er forelskede. Jolly fandt ud af det -
- og udfordrede Val for at splitte os.
Det er min skyld det hele. Nu er de derude og kan blive slået ihjel.
- Nu synes du, jeg er slem. - Nej, selvfølgelig ikke, min skat.
- Vores familier er ikke på god fod. - Det ved jeg godt.
- Men jeg elsker ham. - Det afgør jo sagen.
Jeg er meget glad på dine vegne.
- Tænk, du var bange for at sige det. - Far...
- Hvorfor afskyr de hinanden? - De gør de bare.
Eftersom det gik, som det gjorde, og det er min skyld, tager jeg af sted.
Jeg tager af sted med June. Jeg melder mig som sygeplejerske.
Så er I alle tre derude?
Sikke frygtelige nyheder fra Mafeking. Forhåbentlig vender Baden-Powell alt.
Hvad vil De, Polteed? Vel ikke tale om krigen?
Vi har udført Deres arbejde. Omsider et afgørende bevis.
- For hvad? - Alt. Med en mandlig part.
- Hvem er denne part? - Beskrivelsen lyder som følger:
"Midaldrende, høj, bleg, rødhåret, optræder skyldigt"...
Og så videre.
Hvad er det, som er så afgørende?
Det, der er afgørende, er -
- at samme aften forlod denne herre hendes hotelværelse.
Det er varmt...
- Hvad sker der så nu? - Vi må finde dem igen.
De lader til at være rejst til England. Vi troede, de rejste sammen, men...
Men hvad?
Det forholder sig meget muligt således.
Fokusér på manden i London. NR. 47. Han kan måske føre ham til hende.
- Skal vi ikke skygge parten i Paris? - Nej.
Tag ikke med til stationen. Det bliver bare værre. Tænk ikke på det der.
- Det er pudsigt, det kommer i dag. - Det var meningen, forstår du vel?
- Vi vil passe og pleje Jolly. - Måske ser I ham ikke.
- Han er jo vores bror. - Vi har knap nok lært noget om tyfus.
Han svæver ikke i fare. "Ingen umiddelbar fare."
Men de sender et telegram om, at Jolly er syg.
- Så er ham i sikkerhed for kuglerne. - Sådan har jeg det også.
- Er det nu? - Ja, det er det vel.
Jeg er så stolt af jer alle sammen.
Du bliver efterladt alene. Det er værre.
- Farvel. - Farvel.
God vind.
Jolyon?
Jeg forstår ikke...
Soames kom til Paris. Jeg vendte tilbage til England for tre dage siden.
Jeg bor på et hotel i Richmond.
Jeg tror, jeg valgte Richmond, fordi det ligger så tæt på Robin Hill.
Jeg har lige taget afsked med Holly og June.
- Jeg er selvisk. Du vil være alene. - Nej, slet ikke.
Sid ned.
Min dreng er meget syg derude.
Det gør mig ondt.
De to, parterne 17 og 47, er blevet set dagligt i Richmond Park.
De optræder med en vis intimitet.
Med vores iagttagelser i Paris kan De...
... vi...
... Deres klient nu præsentere stærke beviser for skilsmisse.
- De ved, hvem hun er, ikke? - Sådan kan det gå, mr. Forsyte.
"De virker meget fortrolige. De griner og går..."
Jeg vil ikke høre det. Jeg hyrer advokaterne Linkman & Laver.
Der er ikke mere at sige. Aflæg rapport til dem og vær diskret.
Min skygge er vendt tilbage.
Der er mere end en. Her i England har de råd til flere.
- Hvordan finder de dig? - De holder også øje med dig.
Mig? Det kan da ikke passe.
- Mr. Forsyte! - Hvor tarveligt.
Telegram.
Åh nej.
Er det Jolly?
Ja.
Ja, han er død.
Hvis du kunne, ville så have taget hans sted?
Og lidt døden i hans sted? Ja, naturligvis.
Hvor sødt.
- Hvad vil du? - Her er beviset. Du er mit vidne.
- Jeg burde have taget en pisk med. - Hvad vil du?
Hvis I ikke sværger at holde jer fra hinanden -
- kræver jeg skilsmisse og fornedrer jer begge to.
Sværger du, at du holder dig væk fra hende?
- Nej. - Jeg trækker dit navn gennem sølet.
Så siger vi det.
- Sværger du på det? - Nej.
Jeg har beviser nok.
I er blevet forfulgt overalt.
Jeg hævder ikke kun svig. Forstår I det?
- Går det dig ikke på? - Vær venlig at gå.
Din skøge!
Det udtryk er vel passende, ikke?
Jo.
Har I...?
Ja.
Du er en djævel.
Og du tilraner dig en andens ejendom. Du stjæler din fætters hustru.
- Forsvind. - Det skal du få betalt.
Det skal være mig en fornøjelse.
Gid du behandler ham, som du behandlede mig.
Tak for den fine løgn.
Det var ikke svært.
Jolly...
Min dreng.
Godaften.
- Er alt i orden, Soames? - Ja. Gå din vej!
Bare en chance til.
Bare en sidste chance til.
- Hvorfor kommer han ikke? - Tal med ham i morgen.
- Jeg kan dø i morgen. - Vær nu ikke dum.
- Her er jeg. - Her er han. Se.
Sådan har han været hele aftenen.
- Jeg kunne dø i aften. - Sludder!
Hvis jeg nu gjorde, er der det med alle pengene.
Hvem skal have dem? Dartie? Nej.
Der er jo Val. Men der er for mange, og han er jo derude.
Der kan ske noget.
- Og så har vi hans penge. - Hvis?
Soames penge. Hvem skal have dem? Hvis han dør, dør navnet.
- Navnet? Vi er snesevis i familien. - Hvad hjælper det mig?
Jeg ligger i min grav uden arvinger. Hvis han da ikke får en søn.
- Hvordan kan Soames få en søn? - Ved skilsmisse! Nu er det sagt.
Jeg ved ikke, hvad der er sket med hende. Hun er vist flyttet udenlands.
- Hun er sikkert ikke alene. - Det stemmer.
Bliv skilt og få dig en søn.
Det er Soames' anliggende, James.
Du har fuldkommen ret, far. Jeg bliver skilt.
- Jeg får aldrig noget at vide. - Det kommer som en overraskelse.
Jeg sætter det i gang. Det bliver ikke bestridt.
Det er længe siden, monsieur.
Hvor er din mor, Annette? Jeg har nyheder til hende.
Sid ned. Så går det over.
Jeg er stærk. Det er bare vejret.
- Er din mor her? - Ja, naturligvis.
- Jeg er en rig mand, madame. - Det har jeg aldrig betvivlet.
Jeg har et hus i Mapledurham, men bor hos mine forældre. Det er spild.
- Et meget smukt hus. - Men ikke for en ensom mand.
Det trænger til en hustru.
De forstår vel, det er mange år siden, min hustru og jeg boede sammen.
Ifølge loven må jeg ikke gifte mig, før skilsmissen er endelig om et halvt år.
Annette er tålmodig. Elle a le temps.
Så har jeg den ære at anmode om at blive Deres datters tiltænkte mand.
Må jeg spørge, hvad Annette kan forvente sig, monsieur?
Jeg er god for omkring 130.000 pund.
Min årlige indkomst er 10.000 pund, og mine udgifter omkring 2000 pund.
Annette får 15.000, og jeg foreslår, at jeg køber Deres restaurant.
De kan leve af kapitalen. Hvis jeg indsætter en bestyrer her -
- kan jeg forsikre, at De får en del af fortjenesten.
Jeg tror, at Annette med glæde accepterer Dem som sin tiltænkte.
Det var ukompliceret. Skilsmissen er bevilget.
Så er det overstået, min kære. Og det er ikke en dag for tidligt.
- Var de i retten? - De er rejst udenlands.
Jeg var glad for hende. Det har jeg altid været.
- Dav, mor. - Val... Åh, Val!
- Du er jo såret. Er det benet? - En kugle.
Det er bare i anklen. Jeg kan ikke bevæge det, men det bliver bedre.
- Dav, onkel Soames. Er far her? - Ja. Jeg beder ham komme.
Nej. Jeg ville bare vide det.
Kom og sæt dig.
- Nå... Er du hjemsendt? - Ja.
Jeg var heldig. Vi var ikke i kamp.
Vi brændte gårde ned. Det var rædsomt.
De afskyede os. Jeg var heldig at slippe så let.
Jeg sympatiserer ikke med vores handlinger.
- Så tror jeg, at jeg... - Jeg vil gerne have, du bliver her.
Forstår I... Jeg er ikke kommet tilbage på grund af mit ben.
- Nej, du er jo hjemsendt. - Det er heller ikke det.
Det forholder sig sådan, at jeg er gift.
Med hvad? Jeg mener med hvem?
Holly Forsyte. Onkel Jolyons datter.
- Vi ville sige det. - Jeg vidste ikke, du kendte hende.
Det skulle du ikke have gjort.
Du forstår ikke. Den familie... Der er en fortid.
Ja, og jeg vil vide, hvad det handler om.
- Du er for ung. - Jeg er gift og har været i krig.
Hvis det ikke står til at ændre, bør I tage tilbage til Sydafrika.
Krigen er næsten slut, ikke?
De har brug for nyt blod. Der er rige muligheder.
Sig for Guds skyld intet til far.
Det har påvirket din onkel dybt.
- Bør Holly skamme sig over noget? - Nej, naturligvis ikke.
- Ved hendes far, at I er gift? - Nej, han er i Italien.
- Undskyld mig et øjeblik. - Hvor skal du hen?
Hun sidder udenfor i en vogn.
Er kysten klar fra den dystre Soames?
Val er her, Monty.
- Såret og gift. Og mere stålsat. - Gift?
Nu er du fornuftig og behersker dig. Han er på vagt over for dig.
Dav, far.
- Det er Holly. - Hvilken perle.
Min søde pige...
Sikke en overraskelse.
- Det gør os ondt at høre om din bror. - Tak.
- Det er min far. - Hvordan har du det?
Jeg håber ikke, De føler Dem narret. Og fint, tak.
- Har vi truffet hinanden før? - Der er vejret bedre for Vals ben.
- Jeg har endnu ikke sagt det. - Undskyld...
Onkel Soames får sin vilje. Vi planlægger at flytte til Sydafrika.
Min kære Val...
Ingenting slår lidt godt vejr. Det er også fint i Buenos Aires.
Far, mor... Det er mademoiselle Lamotte.
- Goddag, mr. Forsyte. - Gik rejsen over kanalen godt?
Vi har mistet vores dronning. Vidste De det?
- Ja. - En æra er slut. Vi må begynde forfra.
Det er der, De kommer ind i billedet.
- Winifred. - Goddag.
Min søster.
Hvor er det venligt af Dem at bære sort. Meget respektfuldt.
- Man forventer det ikke af fremmede. - Især ikke franskmænd.
- Hvad synes De om London? - Jeg kender London så udmærket.
- Nogen særlig bydel? - Soho.
Jeg har boet der i mange år. Min mor har en restaurant der.
- Mener De, at hun ejer den? - Hun arbejder der. Ligesom jeg.
Vi er mr. Forsytes lejere.
Vi bor i huset og skal ikke på hvedebrødsdage.
Nej, I har vel travlt.
Ham monsieur Dartie... je n'aime pas ce type-là.
- Men dine fastre er underholdende. - Og frygtelig uforskammede.
Du burde ikke nævne Soho. Det har et dårligt ry.
Og det med restauranten må du forstå.
Overklassen og akademikere anser sig selv som finere end forretningsmænd.
Sig ikke, at du er i handelsbranchen, for så møder du ikke de rette folk.
- Det er det samme i Frankrig. - Er det?
Alt handler jo om klasse, og nu er du rykket et trin op.
- Det er godt. Du forstår. - Comme vous êtes sage.
Monsieur og madame! Hvordan har De det i dag?
- Bliver De betjent? - Ja. Gustave...
Excusez-moi.
Soames! Hvad i alverden er der i vejen?
De mennesker...
De kommer tit. Hvad er der galt?
- Sig, de skal gå. - Nej. Hvorfor skulle jeg gøre det?
- De er ikke anstændige. - Hvad?
De er ikke gift, og så kommer de i den tilstand.
- Du mener det alvorligt. - Smid dem omgående ud!
Nej.
- Nægter du at adlyde mig? - Ja.
Du må slå det ud af hovedet. Det er deres hovedpine, de ikke er gift.
Hvad gør det, at hun er gravid? Hun er en smuk kvinde.
Hun får smukke børn.
Du bløder jo!
Det er ingenting.
Jeg går hjem.
Godnat.
- Så er vi her! - Kom så ud, onkel.
Har du set mage til hytte? Har du været her før?
- Jeg sov altså ikke. - Nej, det er klart, onkel.
Enchantée.
- Mrs. Small! - Annette...
Miss Forsyte!
Sikke et vidunderligt hus. Hvor er du heldig, søde pige.
- Ikke sandt, Hester? - Du sidder fast i mit slag.
Et fantastisk hus. Så smagfuldt. Soames har jo en udsøgt smag.
Ohøj, kaptajn!
- Vi ramte en fasan. En pokkers fasan! - Så skal vi have fjerkræ til middag.
- Aldrig mere! - Jeg ser frygtelig ud.
I min tid brugte vi ikke den slags.
- 90 år i dag! - Undskyld, jeg ikke rejser mig.
- Det er klart. - Jeg kan ikke.
- Vi har gaver med, James. - Frådseri.
James bliver meget glad, Hester.
Det ville jeg ikke blive. Juleys valg. Hvordan har du det?
- Det er en lang rejse. - Han er meget træt.
Jeg skulle nok ikke være kommet.
- Så så. Man bliver ikke 90 hver dag. - Der er stadig liv i dig.
Ingen anden er blevet 90. Hverken Ann...
- Tillykke, far! Du ser strålende ud. - Tillykke, morfar!
Og du er tilfreds med din hustru?
- Ja, far. - Er det en god en denne gang?
Det tror jeg, far.
Og så har de en dans derovre. Tangoen...
De danser på gaderne. Hvor som helst.
Manden... Kom herhen, George.
Han griber fat i pigen sådan her...
Hun snurrer rundt og bøjer sig bagud. Hun ligesom kaster sig og så...
Det ser ud, som om de...
De gør det sikkert bagefter. Til musik. Det er lige noget for dig, gamle jas.
Hvad mener du om den franske hustru?
- Hvordan gør han? - Eller gør han det nu også?
Seks til fire på en lille Jolyon før en lille Soames.
Ellers tak.
Du er kun år ældre end mig og allerede gift. Er det ikke pragtfuldt?
Du tænker snart på at finde nogen selv.
- Hvorfor valgte du Soames? - Skulle jeg da ikke det?
- Elsker du ham? - Nej.
Du store!
Jeg ville have en god mand og børn.
Jeg vil have et behageligt liv, og jeg tror, at det giver Soames mig.
Kærligheden er dejlig, men...
Der er andet i livet end kærlighed.
Skål for den kæreste far i verden.
Det er et privilegium at kende dig. Velsign dig og tak.
- "Et privilegium"... - Skål!
- Tillykke med fødselsdagen, James! - Tillykke, far.
- Jeg synes, du skal sige nogle ord. - Skal jeg?
- Tak Soames og de andre for festen. - At takke folk gør ingen nytte.
Soames har sin hustru. Det er det eneste, jeg tænker på.
Og jeg håber, I arbejder på at få en søn.
Seks mod fire. Ingen væddemål. Det står her sort på hvidt:
"Mr. og mrs. Jolyon Forsyte har fået en søn på Robin Hill."
- Har Irene født en søn? - Hvad sagde jeg?!
Hvor besynderligt.
Det virker som kun en måned siden, vi læste om brylluppet.
Det er kun en måned siden.
Højst interessant.
Irene... Hun var nu en yndig lille sag.
Nuvel.
Jeg ville alligevel have fortalt jer det.
Faktum er, at Annette...
... også er i velsignede omstændigheder.
Jeg er meget stolt.
En dreng. En dreng, hører du?
Det skal blive en dreng.
Tænk, at dette hus blev bygget som mit fængsel.
Men du er ikke Soames.
Kom ind, Nora.
- Det er ikke Nora. - Du milde...
Goddag.
Jeg troede ellers, at jeg var overraskelsen.
Hvor er det vidunderligt. Virkelig vidunderligt.
Nu skal jeg.
- En pige? - En dreng. John.
John...
Hvor er det fint.
Sæt dig ned, June.
Jeg måtte ikke se Jolly. Jeg prøvede. Det var rædselsfuldt.
Ja...
Han havde tilsyneladende ingen smerter.
Ikke så mange i hvert fald.
- Det føles så underligt. - Har du lyst til at holde ham?
Hej med dig.
Jeg er glad for, du er her.
Det glæder mig, at denne mand elsker dig.
- Hvad sker der? - De må træffe et valg.
Det er lidet misundelsesværdigt.
Hvis jeg opererer, kan jeg redde Deres hustru, men så mister De barnet.
Opererer jeg ikke, vil barnet sandsynligvis overleve -
- men med stor risiko for Deres hustru. Meget stor risiko.
Under alle omstændigheder kan hun ikke få flere børn.
- Hej, gamle jas. - Hvad fanden vil du?
- De bad mig at hente dig. Du virker... - Hvad mener du med "hente"?
Jeg er ked af at fortælle dig det, men den gamle er ikke så frisk.
- Far? - Ja. Det gør mig ondt, gamle dreng.
Min fru er måske ved at dø.
- Lægen kan kun redde en af dem. - Du godeste.
- Det gør mig ondt. - Hvad ville hun vælge?
At leve, velsagtens?
Med mig? Hun giftede sig ikke med mig af kærlighed.
Hun vil have et barn. Lægen siger, hun ikke kan få flere børn.
Og nu er der også far.
Sikke en elendighed, gamle dreng.
Den mand... Jolyon.
Han havde jo allerede børn. Nu har han kvinden, jeg vil have og en søn.
Og jeg bliver bedt om at aflive mit barn!
Annette kan ikke dø!
Hun er stærk.
- De må beslutte Dem. - Hvordan har hun det?
Gør Deres bedste, men lad være med at operere.
- De sagde, der var en chance. - Den er ikke stor.
Hun er ung. Hun er stærk. Lad være med at operere.
Udmærket.
I morgen kan jeg have et dødsfald her, og jeg burde være hos far.
Det er overstået.
- Nå? - De valgte rigtigt. Begge lever.
De klarer den begge to.
En datter. De må gerne kigge.
En datter.
Jeg er nødt til at gå.
Far?
Soames.
Jeg er her, far.
Nogen nyheder?
Gode nyheder, far. De bedste.
Annette... Hun har født en søn.
Det er skrækkeligt.
- Kan De ikke gøre noget? - Nej, bare give ham en indsprøjtning.
- En søn? - Ja, far.
Han er ved at kvæles langsomt.
Omsider.
Jeg led noget så frygteligt. Noget så frygteligt.
Det ved jeg godt.
Jeg takker Gud for, jeg ikke kan få flere.
Jeg led alt for meget.
Lægen kom tilbage.
Han sagde, at jeg ville få det bedre. Men ikke flere børn.
Ja.
Hvordan har din far det?
- Han er død. - I aftes?
Quel malheur.
Vil du ikke se vores datter?
Jo, naturligvis.
Du må godt holde hende.
Une petite Fleur.
Fleur.
Vi kalder hende Fleur.
Oversættelse: Kirsa Hage www.undertext.se